ACEST FILM ESTE BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ
PATCH ADAMS: UN DOCTOR TRĂSNIT
Viața este o continuă căutare.
Vânzători ambulanți, secretare,
mineri, apicultori, magicieni, noi toți...
Toate suflete neliniștite, încercând să-și caute drumul spre casă.
Este greu să descriu ce am simțit atunci.
Imaginați-vă că mergeți prin nămeți zile întregi.
Nici nu știi dacă mergi în cerc. Îți simți picioarele grele,
țipetele dispar în vânt, te simți mic și foarte departe de casă.
Acasă...
În dicționar, "acasă" e definit ca locul de origine sau un țel.
Și furtuna? Furtuna era în imaginația mea.
Sau cum a spus Dante:
"În mijlocul călătoriei vieții mele,"
"m-am trezit într-o pădure întunecată. Pierdusem calea cea bună."
Până la urmă aveam să găsesc calea, dar în cel mai neobișnuit loc.
SPITALUL FAIRFAX SECȚIA DE PSIHIATRIE, 1969
Câte degete vezi?
Ești nebun! Nu mă mai speria așa!
- Câte degete? - Patru.
Patru?!
Alt idiot.
O să-ți placă aici.
Avem un pacient nou. Hunter Adams. S-a internat singur. E sinucigaș.
Stabilește-i o consultație cu doctorul Prack.
Rudy, ce faci?
Nu s-a dat jos din pat de trei săptămâni. N-o să-ți facă probleme.
Dacă are nevoie de o altă oliță, caută în dulap. Trezirea e la 7.
Scuzați-mă... Aș putea să am camera mea?
Desigur.
Cere la recepție un apartament cu vedere spre fântână.
Nu, vreau cu vedere spre piscină. Culcă-te.
Salut.
Ești mult mai "pufos" decât ultimul meu coleg de cameră.
Îmi ține cald.
Ce s-a întâmplat?
- Ia-le de aici! - Ce să iau?
Ia-le de aici!
Lasă-mă în pace, trădătorule!
Le-ai adus cu tine când ai deschis ușa.
Pe cine?
Am nevoie de ajutor! Să vină cineva!
Nu mă dați jos! O să mă prindă.
Nu lăsați veverițele să se urce pe mine. Vă rog...
M-a mușcat o veveriță.
Veveriță...
Tata a murit când aveam nouă ani.
Era militar și nu stătea prea mult acasă.
Cu două săptămâni înainte să moară,
mi-a spus că și-a pierdut sufletul în războiul din Coreea.
Am crezut mereu că a fost vina mea.
În ultimul an m-am mutat de 7 ori. Am avut mai multe slujbe.
Nimic nu era cum trebuie. Nu-mi găsesc locul.
Cum te-ai simțit după ce a murit tatăl tău?
Nu știu. Aveam nouă ani.
Brusc, între mine și ceilalți a apărut o diferență.
Viața și-a continuat mersul, dar nu mai era la fel ca înainte.
Unchiul meu m-a ajutat mult. Venea să mă viziteze.
Cel puțin, el mă asculta.
Credeam că, dacă îmi dau foc la vânturi,
o să ajung pe Lună sau cel puțin pe Uranus.
Sau îmi puteam folosi penisul pe post de arc ca să mă deplasez.
Ce-ai spus?
Da, foarte bine.
Progresezi. Vorbim mai târziu, la ședința de grup.
Mulțumesc.
Patru!
Patru?
Sunteți toți nebuni. Nebuni!
- E Arthur Mendelson. - Renumitul Arthur Mendelson?!
Era proprietarul Beaton Industries. Unul dintre cei mai ingenioși oameni.
Acum nu poate nici măcar să mai numere ferestrele.
Ce s-a întâmplat cu el? De ce e aici?
S-a internat singur. Sindromul geniilor, la fel ca Howard Hughes.
Arthur căuta mereu în mintea oamenilor.
Cred că a căutat prea adânc.
De ce am venit aici? E aglomerat.
Everton, ne întâlnim aici ca să poată participa și Rudy.
E aglomerat.
- Mai aveți ceva de spus? - E aglomerat!
El vrea să întrebe ceva.
Ți se pare amuzant, Hunter, să-ți bați joc de infirmitatea unui om?
Poate vrea să ne întrebe ceva. E în viață.
Este catatonic.
Are creier. Poate vrea să participe și el.
- Poate vrea să ne întrebe ceva. - Da, poate.
Poate el știe de ce este aglomerație aici.
Poate Beenie știe mai multe decât credem noi.
Scuză-mă, Beenie, încotro e Raiul?
Corect.
Destul, Hunter!
Cu cât este mai înalt Wilt Chamberlain decât tine?
Beenie, unde e tavanul?
- Terminați! - Pe unde zboară păsările, Beenie?
Cum îl saluți pe Hitler?
Beenie, cum salută Hitler?
Beenie, cum verifici dacă un elefant are hernie?
Cine ar câștiga un concurs de holbat? Beenie!
Cine a dat un vânt?
Beenie!
Cui îi place să se masturbeze?
Beenie, cum arată arbitrul "gol".
Ciao, Beenie! Arigato, Beenie! La revedere, Beenie.
A fost o ședință foarte reușită.
Pot să intru?
Dacă pui un picior în fața celuilalt, nu vei avea nici o problemă.
Dacă ar exista un titlu pentru acest eveniment, acesta ar fi:
"Creier de găină intră în cameră."
Ce trebuie să răspund când ridici degetele?
Ești un tip inteligent,
care știe întotdeauna răspunsul la toate, nu-i așa?
Bine ai venit în lumea reală.
- Câte degete vezi? - Patru degete.
Nu, uită-te la mine.
Te concentrezi. Dacă te concentrezi, nu vei găsi soluția.
Nu te concentra niciodată. Uită-te la mine.
Câte degete vezi?
Uită-te dincolo de degete. Câte vezi?
Opt.
Da. Ăsta e răspunsul! Trebuie să vezi ce nu vede nimeni.
Trebuie să vezi ce ceilalți nu văd
pentru că le este teamă, pentru că sunt conformiști sau leneși.
În fiecare zi, trebuie să vezi o lume nouă.
Deși cred că faci deja acest lucru.
Dacă ai fi crezut că sunt un om bătrân și nebun, n-ai fi venit aici.
Ce vezi când te uiți la mine?
Mi-ai reparat cana. Ne mai vedem, Patch.
Rudy, termină. Îmi strici somnul. O să orbești.
- Te rog... - Trebuie să mă duc la toaletă.
Du-te atunci. E la 5 metri de tine.
- M-aș duce, dar... - Ți-e frică de veverițe?
- Câte sunt? - Doar una.
Nu poți să te duci la toaletă din cauza unei veverițe?
Dacă mă mișc, o să le cheme și pe celelalte.
Nu la asta mă refeream. Sunt niște simple veverițe.
Veverițele sunt niște animale prietenoase.
Nu e adevărat.
Pe lista marilor prădători, sunt deasupra puilor și a leneșilor.
- Ce vor de la tine? "Nucile" tale? - Crezi?
- Haide, Rudy, te duc eu. - Nu te mișca.
- Ai mai văzut una? - E lângă patul tău.
Ai grijă. O să sară.
Mai e una, la capătul patului!
Încă una, pe sistemul împotriva incendiilor.
La ușă!
Iese din baie! Baie!
- Pe umărul tău. - Ia-o de pe mine!
Avem nevoie de ajutoare!
Sub pat! Trebuie să ne construim un fort.
La pământ!
Au plecat. Cred că acum poți să te duci la baie.
Nu. E prea riscant.
Nu și dacă iei arma mea.
- O bazukă... - Da. Încărcă!
La atac!
Vreau să plec.
O să discutăm despre asta la timpul potrivit.
Plec!
- Și ce vei face? - Vreau să ajut oamenii.
Aseară, cu Rudy, am reușit să ajung la el.
Vreau să învăț totul despre oameni, să-i ajut să-și rezolve problemele.
- De asta mă ocup eu. - Dar nu te pricepi deloc.
Nici măcar nu te uiți la oamenii cu care vorbești.
Vreau să ascult oamenii.
Nu te pot lăsa să pleci. Ai probleme nerezolvate.
N-am nevoie de permisiunea ta. M-am internat singur.
Hunter! Te avertizez că pe raport voi scrie IFM,
"Împotriva Sfatului Medicului".
Iar pe al meu va scrie NPNCNU,
"Nu-mi pasă nici cât negru sub unghie".
Apropo, mă cheamă Patch.
2 ANI MAI TÂRZIU
FACULTATEA DE MEDICINĂ VIRGINIA
- Ce cameră frumoasă! - Cu ce te pot ajuta?
Mi-ar prinde bine un masaj la picioare.
- Să reformulez. Ce cauți aici? - Sunt noul tău coleg de cameră.
Nu vreau să fiu nepoliticos,
dar nu ești cam bătrân ca să te apuci de Medicină?
Babe Ruth avea 39 de ani când a intrat în echipa Yankees.
- Nu e adevărat. - Ai dreptate.
Dar aveam nevoie de un exemplu ca ăsta. Dacă găsești unul, spune-mi.
Sunt Patch Adams.
Mitch Roman, Universitatea din Georgetown.
Am câștigat trofeul Thompson, pentru realizări în medicină.
Școala generală Emerson.
O dată am desenat un iepure care a câștigat două stele de aur.
Mă duc lângă pat.
"În primul rând, nu faceți rău."
Care este implicația acestui principiu al medicinei?
Că avem o putere imensă, puterea de a face rău.
Cine vă dă această putere? Pacientul.
Pacientul vine la voi, în clipe de suferință,
vă dă bisturiul și vă roagă să-l operați.
De ce? Pentru că are încredere în voi.
Are încredere în voi, la fel ca un copil.
Are încredere că nu îi veți face nimic rău.
Dar tristul adevăr este că oamenii nu sunt demni de încredere.
Oamenii mint, o iau pe scurtătură, își pierd cumpătul, obosesc, fac greșeli.
Nici un pacient în toate mințile nu și-ar pune viața în mâinile unui om.
Și noi o să-l lăsăm să facă asta!
Misiunea noastră e să facem din voi ceva mai bun.
O să vă facem doctori.
Doi ani de tocit. Am crezut că o să avem mai multe legături cu pacienții.
Bună, sunt Patch.
Te-am salutat în stil american,
comunicându-ți "eticheta" mea verbală, ca expresie a prieteniei mele.
Sunt lesbiană, ticăloasă, lipitoare. Sau ce te dezgustă mai mult.
Te rog, spune-le și celorlalți că nu am venit aici ca să flirtez,
ci ca să învăț.
Mulțumesc.
Credeam că nu mai eu pot goni o femeie atât de repede.
Ți-ai găsit nașul. Patch Adams.
- Truman Schiff. - Îmi pare bine, Truman.
Vrei să ieși cu mine?
- Pot să-ți pun o întrebare? - Ce este?
- Ai crezut ce ne-a spus decanul azi? - Ce vrei să spui?
Instructajul pe care ni l-a făcut.
"O să facem din voi doctori. La pământ și faceți 20 de flotări."
Nu lucrăm cu pacienți decât din anul trei.
Până atunci nu vom face decât să memorăm.
Cine a comandat hamburger?
Puneți-l aici, pe intestin. Oricum tot acolo ajunge.
- De ce vrei să te faci doctor? - Vreau să ajut oamenii.
Doctorul interacționează cu oamenii în momentele lor de vulnerabilitate.
Îi tratează, dar, în același timp, le oferă sfaturi și le dă speranță.
De asta vreau să fiu doctor.
Pe mine mă fascinează dezvoltarea minții umane.
Neuronii...
Începem viața spontani, cu mințile deschise.
La început suntem niște indivizi,
dar apoi începem să ne conformăm regulilor.
- Reacționăm după anumite norme. - Așa e.
Dar reacțiile pot fi schimbate, prin modificarea condițiilor.
Să-ți arăt.
Facem un experiment. Scopul urmărit, schimbarea reacțiilor obișnuite,
prin modificarea parametrilor normali, care vor duce la noi reacții.
Sunt gata să notez informațiile.
- Bună. - Salut.
"Salut" este o reacție conformistă.
- Am emoționat-o. - Ai speriat-o!
Nu. Așteaptă.
Un zâmbet. Victorie după numai 10 secunde.
Și asta nu e tot. Vino.
Salutare!
Timpul de reacție se diminuează.
Ieri am dat 12 telefoane la întâmplare.
Am vorbit cu un tip pe nume Dale timp de 3 ore.
Mi-a spus o grămadă de lucruri uimitoare.
Și ce dovedește asta, în afară de faptul că ești nebun?
Care e diferența între un doctor și un om de știință?
Și nu-mi spune că salariul.
Oamenii. Ne facem doctori ca să ajutăm oameni.
- Eu vreau să devin medic pediatru. - Vei ajuta oameni mici.
Pentru a fi buni doctori, trebuie să tratăm atât oamenii, cât și boala.
Trebuie să ne scufundăm în sufletul lor,
să ne scăldăm în marea umanității.
Sala numărul 7. E sus.
- Mergeți la convenția măcelarilor? - Da, domnule.
Pe scări.
- Puiul are buze? - Veți afla asta sus. Haide!
Imediat.
În Noua Zeelandă oile sunt folosite și la altceva.
- Pentru ce? - Pentru lână.
Ești amuzant. Mă omori! Te iubesc!
Sunt sigur că și tu ai auzit asta. Vino aici.
E o glumă cu oi!
Pe locuri, fiți gata, start!
Porcari, oieri din toate colțurile, ascultați-mă!
Ani de zile, noi, măcelarii, ne-am construit o reputație proastă.
Toți vrem să fim cei mai buni măcelari din lume.
Pentru că sunt mândru de carnea mea! Și știu că și voi sunteți.
Tăiați, împachetați și livrați!
Unii preferă carnea de pui.
Alții preferă peștele.
Eu spun că a venit vremea să consumăm carne de vacă.
Mâncați carne de vițel!
Ce faci?
Mulțumesc.
Ce este?
Care e diferența între un student în primul an și un student în anul 3?
Aici avem un caz de diabet juvenil,
cu circulație periferică proastă și neuropatie.
Aici puteți vedea leziuni ulceroase și semne de cangrenă. Întrebări?
Există și leziuni osoase?
Nu se vede nimic, dar nu putem fi siguri.
Care este tratamentul?
Urmărim stabilizarea concentrației de glucide.
Posibil antibiotice și chiar amputarea picioarelor.
Cum o cheamă?
Voiam să știu care e numele pacientei.
Margery.
- Bună, Margery. - Bună.
Mulțumim.
Să mergem mai departe.
- Ce faci? - Continuu experimentul.
După ce vom fi dați afară, putem să ne deschidem un stand cu limonadă.
Nu mai rezist! N-are dreptul să-mi vorbească așa.
Știu, dar, în locul lui, cum te-ai simți?
Vă pot ajuta cu ceva?
- Ne întâlnim la club. - Da, să jucăm ultima gaură de golf.
Bună ziua, eu sunt Patch. Studiez medicina aici. Nu chiar aici...
- Judy, un alt posibil șef. - Nu trebuie s-o iei așa.
Nu exagerez. Peste cinci ani vei fi atât de plin de tine,
încât va trebui să-ți atârni o cană la fund ca să nu te reverși.
De ce nu? Numai acum sunt deasupra lui. Să profit cât mai pot.
- Cine e în camera aia? - Las-o baltă. O să te mănânce de viu.
Domnul Davis. Are cancer la pancreas.
Cât timp mai are de trăit?
Mai mult decât tine, dacă intri acolo. Nu te apropia!
Da, doamnă. Mulțumesc.
În ce an ești?
Bună.
Bună!
- Cum te cheamă? - Cameron.
Bună, Cameron. Eu sunt Patch.
Am răcit puțin.
Am nasul roșu? Da, e roșu.
Ce e asta? Nu știi? Nici eu. Hai să aflăm.
Taxi!
Acum încearcă și tu.
Pupici de albinuțe.
Bună.
Pot să stau lângă tine?
Bună, prietenii mei.
Ia te uită!
Ce se întâmplă aici?
Toată lumea în pat!
- Te-am verificat, Hunter. - Patch.
Doctorul Prack mi-a fost coleg, Hunter.
Mi-a spus că ești genial, dar, la fel ca alte genii,
nu crezi că regulile sunt valabile și pentru tine.
Nu toate regulile, domnule. Regula de Aur e valabilă pentru toți. Nu credeți?
Am auzit că-ți dorești foarte mult să devii doctor, Hunter.
Patch.
Dar nu pasiunea te face doctor, Hunter.
- Eu te fac. Ai înțeles? - Da.
Studenții de la Medicină nu au contact cu pacienții decât în anul 3.
Nu credeți că...
Metodologia noastră de predare se bazează pe o experiență de secole.
Toate au un sens.
Este spitalul meu. Știu tot ce se petrece aici.
Tot.
Devierea limbii.
- Defect al nervului cranian. - Pe ce parte?
- Partea dreaptă, al zecelea nerv. - Al doisprezecelea.
Miliarde de dolari sunt cheltuiți pe asigurări de malpraxis.
Acești bani ar putea fi folosiți pentru pacienți, nu pentru doctori.
Îmi pare rău că am întârziat.
Ea este Carin Fisher, colega de cameră a Adelanei.
Am invitat-o să învețe cu noi.
Carin, de ce vrei să devii doctor?
- Avem multe de învățat. - Era o întrebare. Cea mai importantă.
Nu e trecută în chestionar.
- La ce pagină sunteți? - 1432. Devierea limbii.
Am învăța mai mult dacă am lucra cu pacienți.
De asta învățăm, ca să putem ajuta pacienții.
Adelane, nu-ți răci gura de pomană.
Știu exact cum ești.
Crezi că nu te supui sistemului, dar ești doar un nonconformist.
Scoți din sărite orice superior care-ți iese în cale,
pentru a nu se vedea că ești nesigur pe tine.
Personalitate anti-socială. Un diagnostic interesant.
Nu e amuzant. Oamenii deștepți sunt deseori dați afară.
Se spune că doar unul din cinci va trece toate examenele.
Mai am o întrebare.
De ce pacienții sunt numiți după bolile lor?
"Pacientul acela cu cancer"...
Pentru a evita implicarea emoțională.
Și ce e rău în asta?
- Cel care va pica... - Putem să ne întoarcem la limbă?
Ce se întâmplă dacă ne implicăm emoțional?
Vom exploda? Nu. Cine a inventat regulile astea?
E împotriva jurământului hipocratic.
Nu am timp pentru prostiile astea. Îmi pare rău.
La revedere.
La revedere!
- N-am vrut să te deranjez. - Pleacă!
Medicina înseamnă mai mult decât memorarea unor lucruri.
Eu vreau să trec de testul la biologie.
Pot să te ajut. Am citit cartea de biologie.
- Toată cartea? - Da. Acum îl citesc pe Whitman.
Studenții au reducere 20% pentru "Leaves of Grass".
- Nu-l vreau pe Whitman. - Nici el pe tine. Era homosexual.
Dar a fost medic.
A fost asistent în Războiul Civil și a scris niște poezii grozave.
Nu știu dacă ai observat,
dar în seria noastră sunt 163 de studenți din care numai 8 sunt fete.
Am muncit mult ca să ajung aici
și trebuie să muncesc și mai mult ca să rămân.
N-am timp pentru teoriile tale fanteziste.
Am venit aici ca să învăț medicină. Scuză-mă.
- Cred că fugi de ceva. - De tine. La asta te-ai gândit?
Bună.
Foarte bine.
Ți se pare că am slăbit? Încerc să slăbesc.
Crezi că am exagerat? Sunt numai oase.
Aici e petrecerea!
Nu știu ce s-a întâmplat.
Încerc să potrivesc butoanele, dar cred că televizorul s-a stricat.
Mă numesc "Mobilă de verandă".
Am venit aici ca să vă vorbesc despre narcolepsie.
Salutul clovnului!
Foarte bine.
Față lată.
Vânturi.
Spitalul va plăti facturile.
Alte întrebări?
Mă numesc Phil. Voi fi chirurgul vostru.
Aici erați!
Să ne pregătim de petrecere!
Mulțumesc.
Mulțumiți publicului.
Să nu crezi tot ce citești.
Înțeleg că n-ai nevoie de grupul nostru de studiu.
N-am obținut 98 de puncte, dar mă descurc.
Scuză-mă.
Punctajul tău mă dă peste cap.
Îmi era mai ușor să te consider un idiot.
Nu fi foarte convinsă de asta.
E frustrant. Am învățat toată noaptea și abia am trecut.
Lasă testul. Să-ți arăt ceva.
- O pompă medicinală? - A fost.
Cu această bucată de cauciuc poți înfrumuseța ziua altei persoane.
- Chiar și un pacient care suferă. - Copiilor le place, cu siguranță.
Nu, mă refeream la oricine.
Pacienții îmi vorbesc, îmi spun visurile lor.
Dacă știi ce subiect să abordezi, îi vezi că se luminează la față.
Nu se mai concentrează asupra durerii. Nici măcar n-o mai simt.
- Încearcă. - Nu, mulțumesc.
Pune-l și ajută-mă.
Dacă nu vei râde, n-o să te mai deranjez.
Dacă o să râzi, va trebui să mă ajuți.
Încearcă.
Gata.
Nu mi-ai spus că trebuie să mă uit în oglindă.
- Cu cine crezi că semeni? - Cu Karl Malden.
Ai trișat.
Acum poți să-ți scoți nasul.
Cu ce vrei să te ajut?
Gata?
Atenție, Dumbo atacă!
Un leu!
Un caniș ucigaș. O maimuță turbată!
Jos!
- Ce se aude? - Nimic.
- Să mă duc să verific? - Am spus că nu e nimic.
Felicitări, Jackie, ai reușit.
Ai distrus toate baloanele de aici până la Timbuktu.
A fost grozav, Patch. Aproape la fel de bine ca în realitate.
Nu-mi doream decât să mai merg o dată în safari.
Mulțumesc, Truman. Vă mulțumesc la amândoi.
A fost superb. N-am mai vânat de mult.
Tu ce-ți dorești?
Când eram mică și mama făcea spaghete,
mă lasă să bag mâna în oală și să rup spaghetele.
Întotdeauna mi-am dorit să înot într-o piscină plină de spaghete.
Din perete în perete...
O piscină plină de spaghete.
Ce zici de un caniș?
Câștigătorul este Truman și a lui urmă roșie.
Localizată deasupra osului nazal, lângă osul Glabella.
Noapte bună, Truman.
Eu și urma mea roșie avem întâlnire cu nervii toracelui.
- Ai grijă la cercul Willis. - Mult noroc și ție.
Următorul premiu, conform tradiției...
Recunosc că ai făcut un lucru minunat.
Mi se pare mie sau ghețarul s-a topit puțin?
Vorbești vreodată serios?
Nu. Am încercat o perioadă. N-a ținut.
- Mă duc să studiez toracele. - Sunt îndrăgostit de tine.
Nu-mi vine să cred că am spus asta.
Mulțumesc că m-ai luat și pe mine. Chiar m-am distrat.
Noapte bună.
Stai!
Când am spus că îmi placi, n-ai spus:
"Prefer să-mi facă lobotomie un lepros". Asta înseamnă ceva.
Poate am fost politicoasă. N-am vrut să te rănesc.
Dar tu nu ești o tipă politicoasă, ci dimpotrivă.
- Câteodată ești chiar afurisită. - Noapte bună.
- Ești doctor? - Nu. Sunt student la medicină.
Dar, dacă vă pot ajuta cu ceva...
- Vrei să mă ajuți? - Ce pot face pentru dumneavoastră?
Ticălosule! Dacă vrei să te simți bine, nu mă face să sufăr.
Pleacă de aici! Nu mă poți ajuta cu nimic!
Mă predau. Îți spun tot ce vrei să știi.
Ce crezi că faci?
Mă distrez puțin, domnule.
S-a descoperit că râsul stimulează secreția de endorfină,
care ajută la relaxarea arterelor,
fapt ce duce la creșterea pulsului și la diminuarea tensiunii arteriale,
care are un efect cardiovascular pozitiv
și, de asemenea, îmbunătățește sistemul imunitar.
Ce clovn deștept!
Domnule Adams, când ți-am spus că-l cunosc pe doctorul Prack,
n-am vrut să spun că sunt la fel de ușor de manipulat ca el.
Te rog, scoate-ți halatul.
Ți-am spus că nu ai voie să vizitezi pacienții până în anul trei.
Mi-am vizitat niște prieteni.
De ce ai venit aici? Dacă vrei să fii clovn, du-te la circ.
Pacienții nu au nevoie de distracție sau de "prieteni", ci de un doctor.
- Nu vreau să te mai văd în spital. - Nici în timpul meu liber?
În legătură cu timpul tău liber...
Mi s-a spus că ar trebui să avem îndoieli în legătură cu notele tale.
Credeți că am copiat?
Ai note foarte bune, dar se pare că nu înveți niciodată.
- E ridicol! - Colegii tăi nu cred asta.
Serios? Cine?
Te-am avertizat. N-ai ce căuta în spital.
I-ai spus lui Walcott că am copiat. Știu asta. Spune-mi de ce.
Termină cu prostiile!
Știu cât de mult studiezi sau mai bine spus nu studiezi
și ai note mai mari decât mine. Mai lasă-mă!
Cretin arogant ce ești! Cine te-a făcut gardianul medicinei?
Pentru că tatăl și tatăl tatălui tău au fost doctori?
Exact! Am crescut cu medicina.
Știu câtă putere îți trebuie să privești oamenii cum mor
și să vii acasă să stai calm la cină. Și tu nu ești așa!
Vrei să spui că tu ești?
- Dacă nu mă placi, spune. - Nu-mi placi!
De ce? Tu ești un ticălos, dar mie tot îmi placi.
Pentru că îți bați joc de eforturile mele.
Vreau să devin doctor. Pentru mine nu e o joacă.
Nu suntem la distracție. E o chestie serioasă!
Sunt făcut să devin un doctor renumit.
Dacă vreau să fiu mai bun, trebuie să fac sacrificii.
Mai bun... Mai bun decât mine?
Voi salva viețile oamenilor care altfel n-ar avea nici o șansă.
Aș putea să fiu la fel ca tine. Să râd, să glumesc,
dar prefer să învăț. Cu cât învăț mai mult,
cu atât cresc șansele de a ști ce să fac în momente cruciale.
Spui că sunt ticălos?
Întreabă pe cineva aflat față în față cu moartea
cine ar vrea să-i stea alături: un om dur, sau un educator de grădiniță.
Când îmi va veni sorocul, prefer să-mi fie alături un om dur.
Și asta ai prefera și tu.
Uit mereu cât ești de tânăr.
Mai crezi că, pentru a reuși în viață, trebuie să fii dur.
Crezi că ai găsit o idee nouă.
O să discut cu Comisia Medicală.
Trebuie să scrie în Constituție că am dreptul să-i vizitez pe cei bolnavi.
- De ce nu spui nimic? - Îmi pare rău, Patch.
Cred că Walcott are dreptate. E un spital, unde oamenii suferă și mor.
Cu toții murim într-o zi.
Noi trebuie să asigurăm sănătatea oamenilor.
Asta înseamnă să le îmbunătățim viața, nu doar să amânăm moartea.
Oricum, cred că ar trebui să încetezi o perioadă.
Poate că ai dreptate.
Avanpremiera celor ce vor urma...
Soră!
Moarte: a muri, a trece pe lumea cealaltă, a dispărea,
a da ortul popii, a da colțul, a se curăța, a trece râul negru.
Mort, defunct, răposat...
Rece ca un mort, țeapăn ca lemnul...
Ultima răsuflare, a plăti datoria către natură, marele somn.
Modul Domnului de a spune "ia-o mai încet".
A da colțul.
A cânta cu îngerii.
A se îndrepta spre tărâmul fericirii.
A clipi incredibil de mult.
A-și pierde răsuflarea.
A fi în descompunere.
Paradisul viermilor.
- A ajunge la fund. - Ultimul bilet.
- Ultima călătorie. - A închide conturile.
Dacă te îngrop cu fundul în sus, o să am unde să-mi parchez bicicleta.
Din spatele porții cu numărul nouă, pe căluțul cu morfină!
Să trecem pe la maternitate să vedem ce au mai scos puicuțele.
Corpul vitros e format dintr-o substanță transparentă gelatinoasă
și fibre de colagen. Lumina, vă rog.
Înainte de a încheia cursul, decanul are de făcut un anunț.
O să-și facă operație de schimbare a sexului.
Lunea viitoare, spitalul nostru organizează un seminar
pentru Colegiul American de Ginecologie.
O să chem striperi.
Oaspeții noștri trebuie să fie primiți așa cum se cuvine.
Întotdeauna am ales un student cu realizări excelente,
pentru a conduce comitetul de întâmpinare.
Timpul necesar pregătirilor este foarte mare,
lucru care ar putea afecta activitatea unui student mai slab.
Anul acesta I-am ales pe Hunter Adams.
Hunter, am în birou o listă cu toate instrucțiunile.
Amfiteatrul ar trebui curățat.
Ai auzit ce a spus? "Așa cum se cuvine".
"Sunt un doctor extraordinar. Venerați-mă! Desfaceți picioarele."
"Cine are curajul să-mi stea în cale?"
Cred că ar trebui să-l decorăm cu un motiv western.
Poate cu niște "pinteni"
și să punem un afiș cu "Salutare, păsăreilor!".
- Ce spui? - De ce nu o faci așa cum trebuie?
- Ce vrei să spui? - De acum până la absolvire.
Dacă nu vă convine, puteți pleca.
Bine...
La fix.
Bună dimineața, domnule doctor. Bine ați venit în campusul nostru.
Cred că aici veți găsi toate condițiile necesare.
Am pregătit totul în amfiteatru. Veniți cu mine...
Bine ați venit, voi cei cu mâinile reci.
Îmi face plăcere să întâmpin atâția oameni
care au atins femeile într-un asemenea mod.
Intrați! Aveți grijă, e alunecos.
Dacă vi se pare cald acolo... Intrați!
Cheamă-l în biroul meu.
Domnilor, urmați-mă.
- Voiați să mă vedeți? - Ești liber.
Ești exmatriculat.
Strânge-ți lucrurile și părăsește campusul.
De ce? Pentru că le-am cerut doctorilor să aibă puțin umor?
Hunter, eu am simțul umorului.
Mi se pare hilar că, fiind atât de deștept,
mi-ai dat totuși un motiv bun ca să te exmatriculez.
De ce ți se pare că sunt o amenințare pentru tine?
Pentru că vrei să ne aduci la același nivel cu pacienții,
să distrugi obiectivitatea. Toate pentru a susține un sistem amical
care-ți permite să-ți depășești problemele.
Ce ai făcut astăzi e de neiertat.
Ți-ai bătut joc de distinșii noștri oaspeți.
Dacă crezi că am să-ți permit să tratezi cu lipsă de respect...
De ce zâmbești? Ți se pare o glumă?
Afară!
Nerespectarea regulilor de conduită ale școlii.
Am auzit cum i-ai primit pe ginecologi.
Ce vrei să fac?
Vreau să termin facultatea. Decanul Walcott nu e de acord.
Notele mele sunt peste medie. Vreau să termin facultatea și să devin doctor.
O să-ți spun direct cum stau lucrurile.
Trebuie să conduc un spital și facultatea.
Trebuie să am încredere în oamenii pe care-i conduc,
altfel viețile lor nu vor mai fi bune de nimic.
Dacă se va întâmpla asta, atunci nici eu nu voi mai putea face nimic.
Decanul Walcott este o pacoste,
dar mă bazez pe el să mă țină la curent cu tot ce se întâmplă aici.
N-aș crede niciodată un student în defavoarea decanului.
Dar sursele mele m-au informat
că glumele tale au îmbunătățit Viața pacienților.
Se plâng mai puțin, iau mai puține medicamente,
iar pacientul din salonul 305 nu și-a mai bruscat sora de o săptămână.
- Bill. - Mă rog...
De acum înainte vei intra în spital numai supravegheat.
Și vei sta departe de Walcott.
Înseamnă că nu sunt exmatriculat?
Nu se știe sigur. Ai grijă să n-o dai în bară.
Intră!
- Patch? - Bine ai venit.
- Ce e asta? Nu trebuie să învățăm? - Ba da, biologia celulară.
- Unde ești? - Pe aici, pe undeva.
Surpriză!
La mulți ani!
Nu-mi vine să cred. Unde e?
- L-am văzut pe undeva. - Unde e?
Trebuie să-l găsești.
Patch!
"Nu te iubesc ca pe un trandafir sau un topaz,"
"Nu te iubesc ca pe garoafa de foc trimisă-n ceruri."
"Te iubesc așa cum trebuie iubite lucrurile întunecate,"
"În secret, Undeva între umbră și suflet."
Terminăm sonetul mai târziu.
Ce e asta? Hunter?
Hunter, răspunde-mi!
Nu mai râde! Truman, te-am văzut.
Spune ceva! Cine naiba sunteți?
La naiba!
M-am lovit la gleznă! Să mă ajute cineva!
Glezna mea!
Nu trebuia să te deranjezi atât și să mă inviți în oraș.
Cine a spus că aș vrea să te invit în oraș?
- Am auzit ceva despre tine. - Că am fost internat la nebuni?
E adevărat?
Am încercat să mă sinucid.
Secția de psihiatrie a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
- Cum te-au ajutat doctorii? - Nu m-au ajutat ei, ci pacienții.
M-au făcut să înțeleg că, ajutându-i, pot uita de problemele mele.
Și asta s-a întâmplat. Chiar i-am ajutat pe unii dintre ei.
Am trăit un sentiment grozav!
Era un pacient pe nume Rudy, pe care l-am ajutat să urineze.
Pentru prima dată în viață, am uitat de problemele mele.
M-am simțit în al nouălea cer!
Ce este?
Nu știu cine ar fi făcut așa ceva pentru mine,
după cum m-am purtat cu tine. Nimeni nu mi-a oferit așa ceva.
Mulțumesc.
Noapte bună.
Nu, nu e o noapte bună. E o noapte grozavă!
Sunt Ioan Botezătorul. M-a căutat cineva?
Am încercat să dau de tine.
Te iubesc, dragule.
Salut, Bill!
Te prinde bine turcoazul.
Nu trebuie să spui nimic. Știu că arăt bine.
Băieții mei... Sunt frumoși, nu? I-ai văzut?
Nici ea nu e rea.
După ce mori, pot să...
Mă omori cu zile, Patch.
Cântă-mi melodia aia stupidă.
Ne mai vedem, Bill.
Fetița mea!
Completați formularele și o puteți vedea mai târziu.
Ce s-a întâmplat?
Un șofer beat i-a ucis pe fiul și soțul ei.
Fetița ei a fost internată, dar n-arată bine.
Trebuie să completați formulare. O s-o vedeți imediat.
Fetița mea! Vă rog...
- Explică-mi tu. - Astea sunt regulile.
Nici un părinte nu trebuie să completeze formulare
în timp ce copilul său moare.
Anul trecut m-am operat de apendicită.
Mi-am uitat carnetul de asigurări și m-au trimis acasă.
Nu le-a păsat că puteam să fac peritonită.
Antibioticele mă costă 100 de dolari pe lună.
Am plătit 250 de dolari ca să aflu că mi-am scrântit glezna.
Chiar trebuie să facă atâtea analize?
Guvernul trebuie să plătească asigurările de sănătate.
Tarifele au crescut atât de mult din cauza companiilor de asigurări.
Și noi ce putem face?
Care este răspunsul?
- Nu-ți mai scrânti glezna. - Da, sigur...
- Patch! - Stai...
Gata!
- Trebuie să-i spun lui Carin. - Ce?
- Pot să iau astea? - Desigur.
- Ce vezi? - E târziu.
- Ce vezi? - Pătrunjel. Și un claxon.
Uită-te dincolo de aceste obiecte. Lasă-le să se întrepătrundă.
Spune-mi primul lucru care-ți vine în minte.
Ceva cu nas.
Imaginează-ți că este o clădire cu nas. Un spital liber.
Pot să mă culc acum?
Sunt plin de idei. Ajută-mă.
O să fie primul spital amuzant din lume.
O clădire asimetrică, cu pasaje secrete și camere pentru jocuri.
- Mai rar. Nu țin pasul. - Nu pot!
Vom folosi umorul pentru a vindeca. Doctorii și pacienții vor fi egali.
Nu vor exista superiori sau funcții pompoase.
Oamenii vor veni de peste tot pentru a-i ajuta pe ceilalți.
O comunitate unde veselia va fi un mod de viață,
principalul țel va fi acumularea cunoștințelor,
iar dragostea va fi țelul suprem. Ai scris totul?
Nu, dar senzația de nebunie a rămas intactă.
De asta am nevoie de ajutorul tău.
- Patch, nu. - Ba da.
N-o să fie ușor. Nici un lucru important nu e ușor.
Patch, eu nu sunt ca tine. Vreau halatul alb,
vreau să mi se spună "doctore", vreau să mi se recunoască meritele.
Vei primi toate acestea de la oamenii pe care îi vei ajuta.
Viața nu se limitează la ce ne spune Walcott.
Nu ține totul de putere și control.
- Știu că ți-e teamă. - Da, sunt speriată de moarte.
Îmi vorbești despre o viață fără limite și despre încălcarea regulilor.
Totul pare foarte romantic.
Știi care e adevărul?
Oamenii suferă.
Pe tine cine te-a rănit?
- Trebuie să plec. - Nu. Ascultă-mă.
Mie poți să-mi spui. Pot să te ajut.
- Noapte bună, Patch. - Te rog, lasă-mă să te ajut.
Începe să-mi placă ceafa ta.
FACULTATEA DE MEDICINĂ ANUL III
Duceți-l în camera de sutură.
Totul o să fie bine, Larry.
În ultimii ani, Larry este pacientul nostru regulat.
Și asta nu pentru că e urmărit de accidente.
După ce a murit tatăl lui,
a început să sufere de depresii și să se mutileze.
Traumă craniană în camera D-5.
Mulțumesc pentru șansa acordată.
Mulțumește-mi având grijă să nu fii dat afară.
Participă la vizite și respectă regulile spitalului.
Patch, ești un dar pentru acest spital.
Îmi amintești de mine la început. Ești gata să salvezi lumea.
După o vreme o să-ți pierzi din entuziasm.
Sistemul e așa cum e. Nu e perfect, dar asta e tot ce avem.
De ce trebuie să fie așa? De ce nu-l putem schimba?
Dacă găsești o modalitate de a-l schimba, eu o să te ajut.
Pacientului din patul 6 trebuie să i se recolteze probe de sânge.
Doamnei O'Bannon trebuie să i se ia probe de sânge.
Bună, Ed. Te simți amețit?
Bună ziua, doamnă O'Bannon.
Pot să vă spun Catherine?
O să vă iau niște sânge.
Câte degete am ridicat?
Câte degete vezi, Ed?
Cât trebuie să mai țin ochii închiși?
Până când îi deschid eu pe ai mei. Ține-i închiși!
Mai avem puțin.
Pe aici.
Haide...
Ține-te de mine. Încă puțin.
Mai avem puțin.
- Mi-e teamă. - Nu-ți fie! Merită.
Gata...
Acum deschide ochii.
E superb!
105 acri de pădure, șapte pârâuri și două cascade.
Aici va fi Institutul Gesundheit.
- E pământul tău? - Nu, dar va fi în curând.
Vino! Mai e ceva.
- Ce e asta? - Noua noastră casă.
Carin, ce părere ai?
Cum ai găsit pământul ăsta?
Prin el. Arthur Mendelson. Pământul și cabana îi aparțin.
Le vom închiria până când le vom putea cumpăra.
Știu că veți controla în continuare proprietatea,
conform fișei de internare...
- Ai învățat ceva despre proctologie? - Puțin.
Bine. Ocupă-te tu de "rahatul" ăsta.
Poți veni și tu aici.
- Bună, Bile! - Bună, Patch!
Cine e Bile?
Un prieten vechi care n-are asigurare medicală. Stă câteva zile cu noi.
Ce părere ai?
Gândește-te ce potențial are.
Sunteți un cuplu superb. Nu ne putem întâlni mereu așa.
E expirat. Vă trebuie un carnet valid.
Medicină chineză...
Așteptați puțin. Am doar o mână.
- Bună. Cu ce te pot ajuta? - Nu știu.
Am auzit de această clinică
și simțeam nevoia să discut cu cineva.
E o nebunie. Lumea a început să afle despre noi.
Toți pacienții respinși vin la noi. Săptămâna viitoare am practică.
A chemat cineva doctorul? Să încercăm asta.
Mulțumiți-le lui Judy și Sissy pentru medicament.
Te simți mai bine, Frank?
Continuă tratamentul. Dacă ești marxist, nu va da greș.
- Patch! - Da.
- El este... Nu ți-am reținut numele. - Larry.
- Bună, Larry. Îmi pare bine. - Bine.
Care sunt pasiunile tale? Ce te interesează?
- Îmi place să citesc. - Și mie.
- Care e scriitorul tău preferat? - Kazantzakis.
"Omul are nevoie de puțină nebunie..."
"Ca nu rupă lanțurile și să se elibereze."
Grozav, Larry! O să ne înțelegem de minune.
- Truman! - Da, Patch!
Poți să-l conduci pe Larry? Ne pare bine că ești aici.
L-am mai văzut pe Larry în camera de gardă.
- E ciudat. - Și eu sunt ciudat.
Dacă noi nu-i arătăm puțină compasiune, atunci cine?
- Toată lumea doarme? - Da. Inclusiv eu.
Te simți bine?
Da.
- Dumnezeule, e minunat, Patch. - Ce?
- Ce ai făcut aici. - Ai contribuit și tu.
Oamenii pe care-i ajutăm nu au unde să se ducă.
Ești un om bun.
Care e relația dintre noi?
E din cauza mea?
Suntem prieteni buni care se sărută din când în când?
Patch, toată viața mea bărbații au fost atrași de mine.
Toată viața.
Când eram mică, obișnuiam să privesc omizile.
Le invidiam.
Indiferent ce fuseseră, indiferent ce li se întâmpla,
puteau să se ascundă
și să se transforme în creaturi superbe și neîntinate.
Uram bărbații atât de mult!
Nu voiam să am nici o legătură cu ei.
Apoi te-am întâlnit pe tine.
Cum ajuți oamenii...
Schimbările pe care le văd în oamenii care te înconjoară.
Te iubesc.
Te iubesc de atâta timp.
M-ai speriat.
Te priveam dormind.
Am un talent nativ. Impresionant, nu?
"Te iubesc fără să știu cum sau când sau unde."
"Te iubesc..."
Scuzați-mă.
Avem o problemă de care trebuie să ne ocupăm.
V-am spus că așa se va întâmpla. Nu mai avem provizii.
A venit un bărbat care și-a dizlocat umărul.
Nu mai avem bandaje. A trebuit să-i susțin mâna cu cureaua.
Nu mai avem iod. Nu mai avem nici măcar tifon.
Spitalul are o încăpere plină de provizii.
- Da, dar sunt proviziile spitalului. - Nu, e prea evident.
Haide. Am nevoie de picioarele tale și de corpul tău.
Pa! Să fiți cuminți.
- Nu mai rezist. - Liniște, ești un cadavru.
La naiba!
- Ai grijă! - Gura!
Sunt Larry. Poate să vină cineva la mine acasă?
Nu mă simt prea bine.
Aș vrea să vorbesc cu cineva.
Bine.
Larry!
Larry, te simți bine?
Da, foarte bine.
- Cânți superb la pian. - Mulțumesc.
- Ai o casă minunată. E a ta? - Da, mi-a lăsat-o tata.
Dă-mi haina.
- Te simți bine? - Da.
Intră.
Nu pot să stau mult. Voiam să văd ce faci.
Ai dreptate.
Nu trebuie să întârziem.
Decanul Anderson vrea să te vadă imediat.
Walcott a aflat că am luat proviziile.
- Ne-am ars! - Ai puțină încredere.
Domnule decan, știu despre ce este vorba și vreau să vă asigur că...
Stai jos.
Aseară s-a întâmplat ceva.
Carin Fisher a fost ucisă.
Era cu Larwood Silver.
S-a tras un foc de armă și apoi Larry s-a sinucis.
Patch, îmi pare rău. Știu că îți era prietenă.
Dacă pot să te ajut cu ceva...
E îngrozitor ce s-a întâmplat.
Dumnezeul nostru, îți încredințăm sufletul sclavei Tale, Carin.
Primește-o în brațele Tale iertătoare,
coboară asupra ei pacea veșnică și du-o alături de îngeri. Amin.
Ți-am spus că o să-ți citesc tot sonetul.
"Te iubesc fără să știu cum sau când sau de unde,"
"Te iubesc simplu, fără complexe sau mândrie."
"Te iubesc pentru că altă cale nu găsesc."
"Atât de aproape, încât mâna ta pe pieptul tău devine mâna mea."
"Atât de aproape, încât atunci când închizi ochii eu adorm."
Îmi pare rău, iubito. Îmi pare rău...
Nu putem să ne lăsăm păgubași.
Ce facem cu pacienții noștri? Ce o să le spunem?
O să se descurce. S-au descurcat și până acum.
- Eu nu mă las bătut! - Bine.
N-ai pic de voință.
A fost ideea ta, dar am muncit cu toții. Acum clinica e a noastră.
Carin va fi mereu aici.
Dacă te dai bătut, lași dragostea să moară.
Mi-am dedicat fiecare moment ca să te ajut să realizezi
lucruri care mi se par pure și bine intenționate.
Dacă pleci acum, nu-ți va fi mai ușor.
- Întotdeauna ne-ai spus... - Termină!
Ce v-am spus?
Că oamenii sunt buni? Că trebuie să aveți încredere în oameni?
Dintre toate creaturile Domnului, numai oamenii își ucid semenii.
Asta trebuie să învățăm la ultimul curs.
Moartea lui Carin nu poate schimba ceea ce facem noi aici.
Ea și-a dat seama.
Și-a dat seama că Larry este violent. Eu nu.
- De ce vorbești așa? - Pentru că eu am ucis-o.
Eu am învățat-o să practice medicina așa. Și asta a omorât-o.
O să fie aici mereu.
Nu poți pleca.
Dacă e adevărat ce spui, o să încalc această lege.
Ce faci? Nu pot să plec până nu mă înfrângi?
Mă predau. Ești cel mai bun. Șef de promoție.
Ești mai deștept decât mine. Asta vrei să auzi? Pot să plec?
Doamna Kennedy, din salonul 212... Nu mănâncă.
Am fost la ea în fiecare zi din ultimele trei săptămâni.
Nu pot s-o fac să mănânce.
Știu totul despre medicină. Am studiat tot ce e de studiat.
Sunt mai bun decât orice chirurg din spital.
Dar nu pot s-o fac să mănânce.
Tu ai un har.
Știi cum să te porți cu oamenii. Te plac.
Dacă pleci, nu voi avea de la cine să învăț asta.
Și acum?
Ce vrei de la mine?
Aș putea să mă sinucid. Știm amândoi că nu m-ai opri.
Răspunde-mi, te rog. Spune-mi ce vrei să faci.
Să vedem care e logica.
Ai creat omul. Omul suferă toată viața și apoi moare.
Poate ar fi trebuit să te mai gândești puțin înainte de a crea.
În a șaptea zi te-ai odihnit.
Poate că atunci ar fi trebuit să te ocupi puțin de compasiune.
Știi ceva? Nu meriți.
Vrei s-o mai ajuți pe doamna Kennedy?
Surpriză!
Bine ai venit, Aggie!
Vino aici.
Îngerași din spaghete!
Patch!
Trebuie să-ți dau asta.
- Întoarce-te și pleacă. - De ce?
Vei găsi explicațiile în scrisoarea de exmatriculare.
- De ce? - Nu te potrivești aici!
Avem anumite standarde.
Îi faci pe pacienți și pe toți ceilalți să se simtă prost.
De fapt, pe tine te incomodez.
Poți să spui că am ceva cu tine, dar nu ești făcut să fii doctor.
Responsabilitatea mea e...
Responsabilitatea ta e să fii un cretin!
Cât de greu poate fi? Trebuie să ai grijă pe ce-ți stă capul!
Pleacă acum!
- Unde e dosarul meu? - E secret.
Numai personalul!
Trebuie să ai aprobare. Nu poți să-ți iei dosarul!
Notele tale sunt aproape perfecte. Cred că ești printre primii.
Fii atent! "Veselie excesivă".
Chiar scrie că ești excesiv de vesel?
Ce înseamnă asta? Nu e un lucru bun?
Trebuie să depun contestație.
Ce putem face? Walcott e hotărât să nu te lase să devii doctor.
E semnată chiar și de decanul Anderson.
M-am ars.
Îmi place. Ai nevoie de ajutorul meu.
Prefer să cred că te folosesc.
Ai o singură șansă. Să faci apel la Comisia Medicală.
Ce trebuie să fac?
Trebuie să susții că a avut loc o nedreptate
și vor fi nevoiți să investigheze.
- Și apoi? - O să se uite la notele tale.
Asta e bine, pentru că ești aproape primul.
Dar o să-ți analizeze comportamentul.
Știi cu ce te are decanul la mână?
- De unde i-ai luat? - Nu mă întreba.
O simplă ceartă nu mă poate împiedica să termin facultatea.
E vorba de o instituție medicală. Își fac singuri legile.
Fă-i să se concentreze asupra notelor.
Sunt terminat, nu-i așa?
Ești aproape doctor.
Ei sunt deja doctori. Consideră-i egalii tăi.
Și du dosarul înapoi.
Și cumpără-ți un costum.
Hunter Adams.
Ești acuzat că ai profesat fără licență.
Este o acuzație gravă.
Știi că este ilegal să profesezi fără licență?
Da, domnule, știu.
Știai că o clinică fără licență
vă poate pune în pericol atât pe voi, cât și publicul?
Este o casă-clinică.
Dacă primești pacienți și îi tratezi, localizarea clădirii n-are importanță.
Domnule, cum definiți dumneavoastră tratamentul?
Îngrijirea unui pacient care nevoie de un doctor.
Ai tratat pacienți, domnule Adams?
Locuiesc cu oameni care vin și pleacă. Îi ajut cum pot.
Domnule Adams, ai tratat sau nu pacienții care au venit la fermă?
Toți cei care vin la fermă sunt pacienți.
Și toți cei care vin la noi sunt, de asemenea, și doctori.
Poftim?
Toate persoanele care vin la fermă au nevoie de ajutor fizic sau psihic.
Sunt pacienți.
Dar cei care vin la noi trebuie să se ocupe și de o altă persoană.
Gătesc, calcă, curăță sau, pur și simplu, stau de vorbă cu alții.
Prin asta sunt doctori.
Am dat un înțeles larg acestui termen,
dar doctorii nu sunt cei care îi ajută pe ceilalți?
Când a devenit termenul de "doctor" atât de pretențios? De exemplu:
"Scuzați-mă, doctore, pe aici."
"Doctore Scholls, ce blanțuri bune!"
Sau "Doctore Patterson, vânturile dumneavoastră nu miros".
Când au devenit doctorii mai mult decât prieteni dragi și de încredere?
Mă întrebați dacă practic medicina.
Dacă medicina înseamnă să-i primesc pe nevoiași, pe suferinzi,
să am grijă de ei, să-i ascult
și să le pun comprese reci până când le scade febra,
atunci, da, sunt vinovat.
Te-ai gândit la consecințele acțiunilor tale?
Dacă murea cineva?
Ce e rău cu moartea? De ce ne temem noi, muritorii?
De ce nu putem privi moartea cu umanitate, cu mândrie
și chiar cu umor? Moartea nu e dușmanul nostru.
Dacă vrem să ne luptăm cu o boală,
atunci trebuie să ne luptăm cu boala indiferenței.
Am auzit discursuri despre "implicare" și "distanță profesională".
Implicarea este inevitabilă.
Toate ființele umane lasă o urmă în ceilalți.
De ce să nu acceptăm acest lucru în relația pacient-doctor?
V-am auzit cursurile și cred că vă înșelați.
Misiunea unui doctor nu este numai de a împiedica moartea,
dar și de a îmbunătăți viața oamenilor.
Dacă tratați boala, veți câștiga sau veți pierde.
Dacă tratați oamenii, veți câștiga oricum, indiferent de rezultat.
Azi, această încăpere e plină de studenți.
Nu-i lăsați să vă anestezieze.
Nu-i lăsați să vă fure miracolul vieții.
Trăiți pentru a glorifica trupul uman. Fie acesta țelul studiului vostru.
Nu o competiție pentru note cât mai mari,
care nu vor spune nimic despre ce fel de doctori veți deveni.
Nu așteptați până când veți avea voie să faceți vizite ca să deveniți umani.
Antrenați-vă acum. Vorbiți cu necunoscuți.
Vorbiți cu prietenii, dați telefoane aiurea!
Împrieteniți-vă cu minunatele noastre asistente.
Vă pot învăța multe. Stau mereu aproape de oameni.
Vă pot spune multe lucruri, la fel ca profesorii
pe care îi respectați și care mai au încă suflet.
Arătați-le compasiune.
Îți cer să te întorci și să te adresezi comisiei!
Domnule, îmi doresc din tot sufletul să devin doctor.
Voiam să devin doctor pentru a-i ajuta pe ceilalți.
Din această cauză am pierdut totul, dar am câștigat totul.
Am trăit viața pacienților și a personalului spitalului.
Am plâns și am râs cu ei. Asta vreau să fac toată viața.
Dumnezeu mi-e martor, indiferent ce decizie veți lua,
tot voi deveni cel mai bun doctor din lume.
Mă puteți împiedica să termin facultatea.
Mă puteți împiedica să primesc titlul de doctor și halatul alb.
Dar nu-mi puteți controla sufletul și nici nu mă puteți împiedica să învăț.
Aveți de ales.
Pot fi colegul vostru sau pot fi un proscris, dar la fel de pasionat.
Oricum, eu voi fi o pacoste.
Dar vă promit că oricum nu veți scăpa de pacostea asta.
- Asta e tot? - Sper că nu, domnule.
Vă vom comunica decizia noastră imediat.
Mulțumesc.
Hunter Adams.
Nu ne plac metodele tale.
Nu credem că înfățișarea ta
poate câștiga respectul și încrederea pacienților.
Ne acuzi că respectăm principiile care au stat la baza medicinei.
Totuși, nu credem că ești vinovat
pentru că ai încercat să îmbunătățești viața pacienților,
pentru că ai încercat să înveți tot ce se poate despre medicină.
Ne încântă dragostea ta pentru pacienți.
Notele tale sunt foarte mari.
De aceea, nu ni se pare întemeiată hotărârea de exmatriculare.
În ciuda atitudinii tale nepotrivite, duci în suflet flacăra pasiunii.
Sper ca aceasta să cuprindă cât mai mulți doctori.
Domnule decan Walcott, pe viitor,
astfel de probleme pot fi rezolvate cu puțină "veselie excesivă".
Azi, veți deveni din studenții unei clase universitare
membrii unei clase selecte.
Priviți viitorul cu fruntea sus pentru că acum sunteți doctori.
Doctor Michael Ames.
Doctor Doris Ackerman.
Doctor Hunter Patch Adams.
Mă bucur să văd că măcar de data asta te-ai conformat.
Mai mult decât credeți, domnule.
În următorii 12 ani, Patch și-a deschis un cabinet
și a tratat peste 15.000 de pacienți,
gratuit, fără asigurări de malpraxis sau alte formalități.
A cumpărat 105 acri de pământ în Virginia de vest,
iar spitalul Gesundheit este în construcție.
Până în prezent, peste 1.000 de doctori
s-au oferit să-și lase cabinetele și să i se alăture lui Patch.
Traducerea și adaptarea: DVD Retail
Revizuire: muLineZu